Priča uvijek jednako završava.
Petar Pan poviče: -Bog, Wendy!
A onda Wendy uzvrati:
Uvijek ću vjerovati u tebe, Petre Panu.
I Wendyje vjerovala. Uvijek.
Čak i kad je odrasla i imala svoju djecu.
Eno je, Jane.
Druga zvijezda s desna, i ravno naprijed do jutra.
Nigdjezemska!
Druga zvijezda s desna
Sjaji za tebe u noći
Da ti kaže da će svi tvoji snovi
Ostvariti se moći
PETAR PAN U NIGDJEZEMSKOJ
Druga zvijezda s desna
Svijetli rijetkim sjajem
I ako tražiš Nigdjezemsku
Njezin će te sjaj provesti tim krajem
Naša priča počinje u teškim vremenima.
Engleska je u ratu i muškarci napuštaju domove
kako bi obranili svoju zemlju.
Brzo ću se vratiti. Obećavam.
No, no. Što je to sad? -Hoću ići s tobom.
Moraš ostati i brinuti se za mamu i Danijela.
Možeš li ti to?
To je moja velika cura.
Čuvaj se, Edwarde. -Vi čuvajte jedni druge.
Zbogom, tata! Volim te!
I ja vas volim! -Kreći!
Ali rat je trajao duže nego što se očekivalo.
Bombe su padale s neba i razarale srce Londona.
Ne plači, sine. -Svi u vlak!
Želeći zaštititi djecu
vlada je odlučila da ih sve pošalje na selo.
Nije čudno da su u takvim vremenima neka djeca
prestala vjerovati u Petra Pana i Nigdjezemsku.
Što je, Nana Dva?
Nemamo vremena, ludice. Moramo ovo odnijeti Danijelu.
O, ne. Požuri!
Mama, gdje je Ivana? -Ne brini se. Brzo će doći.
Dobro, hajdemo. Idemo u sklonište.
Upalite svjetla!
Što je, curo?
O, moj Bože!
Nije još gotovo. Moramo se vratiti kući.
Tko je ovdje glavni?
Ne budi smiješna. Ja sam glavna. Idemo.
Mama, bojim se. Ne volim avione ni bombe.
A to su bombe?
Na trenutak su mi zvučale kao topovi na gusarskoj lađi!
Imaš pravo. To je kapetan Kuka!
Čujem ga kako dolazi.
Ivana!
Gdje si bila? -Mama, dobro sam.
Pobjegla si gusarima! -Pazi.
Što je to?
Sigurno je za mene. Daj da vidim! -Dobro.
Sretan rođendan. -Jupi!
Čarape. I to dvije.
Ivana, zlato, kako si... praktična.
Uzela sam jedan broj veće, tako da mu duže traju.
Gle, Danijele. Petar Pan i kapetan Kuka.
Proklet bio, Petre Pane! -Mama.
Pričaj mi priču o Petru Panu!
Tiho, Nana Dva! -Dobro.
Može ono kad su Petar Pan i Izgubljeni dječaci
oteli Kuki brod pred nosom? -Ta je dobra!
Bilo je već kasno
i Kuka je bio siguran da je otkrio sklonište Petra Pana.
Svi su krenuli na obalu i ostavili brod bez nadzora.
Onda je došao Petar Pan.
Ušuljali su se na brod i tamo su pronašli
glasovito blago kapetana Kuke. -Stvarno?
Petar ga je skrio.
Kuka će se dobro namučiti da ga nađe. Petar se igrao.
A onda se iznenada iz magle pojavio
zli kapetan Kuka! I njegov brz i oštar mač.
Predaj se, dječače. -Nikad!
Tad je svjetlucavi čarobni prah prekrio brod.
Zvončica! -Tako je!
I gusarski se brod vinuo u nebo dok su Petar i dječaci
bježali s blagom!
Još ćemo se sresti, Petre Pane!
Osvetit ću ti se pa makar to bilo zadnje što ću učiniti!
Ali Kuka neće pobijediti
dok god ima vjere, pouzdanja i vilinskog praha.
Gluparije. -Zbogom, suhi bakalaru!
Moj blok!
Danijele! -Hajde, Ivana! Zajedno ćemo pobijediti Kuku!
Nemam vremena za igru i zabavu. -Prije si imala.
Htjela si biti prva Izgubljena djevojčica.
To je bilo davno. -Da, kad si još bila zabavna.
Mama, zašto mu puniš glavu tim djetinjastim pričama?
Nisu djetinjaste. To su...
Pazi na Danijela.
Odmah se vraćam.
Evakuacija, mama.
Vaša su djeca na redu sutra ujutro. -Tako brzo.
Ali još im nisam niti rekla.
Što prije, to bolje. Laku noć. -Da. Laku noć.
Ivana, zlato. Moraš mi nešto obećati.
Obećaj mi da ćeš se uvijek brinuti za Danijela.
Vas dvoje morate otići odavde. -Otići? Kamo?
Sva djeca odlaze na selo.
Ovdje je preopasno. Tamo ćete biti na sigurnom.
Ja ne idem! -To je zapovijed. Sva djeca moraju ići.
Ali tata je rekao da moram... -Znam, dušo.
Brinut ćeš se za Danijela. Pričati mu o Petru Panu.
On treba te priče. Kao i ti. Molim te. Obećaj mi.
Neću ti obećati!
Opet ćemo biti zajedno. Ne smiješ izgubiti vjeru.
Vjeru? Pouzdanje? Vilinski prah?
Te glupe riječi iz tvojih priča ništa ne znače!
Znače. Petar Pan kaže da će ti pomoći da letiš.
Danijele, prošlo je vrijeme pričanja priča. Rat je.
Petar Pan ne postoji, a ljudi ne mogu letjeti!
E, baš mogu! -Odrasti već jednom!
Sve su to djetinjarije! -Lažeš!
Ivana! Kako se to ponašaš prema bratu?
Misliš da si odrasla, ali moraš još mnogo toga naučiti.
Više nisam dijete
Mogu se brinuti za sebe
Ne smijem ih razočarati
Ne smiju vidjeti kako plačem
Dobro sam
Preumorna sam da bih slušala
Prestara sam da bih vjerovala
U te dječje priče
Ne postoji vjera...
...ni pouzdanje...
...niti vilinski prah
Ja se trudim
Ali nije lako vjerovati
Ja se trudim
Ali ne vidim isto što i vi
Ja se trudim
Petar Pan. Vilinski prah.
Besmislene djetinjarije!
Zdravo, Wendy.
Ispričavam se, gospođice.
Prokletstvo! Spustite brod!
Požuri, Gegavi!
Hajde. Ne zanovijetajte.
Krenimo, vi ofucani psi!
Diži sidro!
Imam iznenađenje za tebe, Petre Panu.
Spustite glavno jedro!
Bacite sidro!
Ovo je savršeno.
Sad kad imamo Wendy kao mamac,
napokon ćemo namamiti Petra Pana u stupicu.
Dozovite zvijer. -Odmah, kapetane!
Jo, ho, ho novi plan Sad je gotov Petar Pan
Kapetan Kuka je pravi tip
Tko bi drugi smislio takav trik
I onda ga upropastio kao ludi bik?
Gegavi!
Postavite mamac!
Od tog će jadnog malca ostati samo oznaka
na dršci moga mača. -Samo ti sanjaj, Kuko! -Pan!
Nisam znao da bakalar zna pričati. A ti, Zvončice?
Raznesite ga! -Pokaži što možeš, kapetane!
Dajte, molim vas! Morate se više potruditi.
Ispadate nakon tri bacanja.
Siđi, mali. Imam nešto za tebe.
Dar? Za mene? Stvarno nisi trebao.
Mali znak pažnje.
To je, zapravo, jedna tvoja prijateljica.
Tko? -Wendy.
Pusti je, ti ogavni zlikovče! -Želiš je?
Dođi i uzmi je!
Uspio sam. Uspio sam!
Ne mogu vjerovati. Slobodan sam.
Riješio sam se Petra Pana zauvijek!
Gegavi, tko je najhrabriji, najbezobrazniji, najpametniji
gusar na svih sedam mora? -Hm... Crnobradi?
Momci? -Kuka! Kuka! Kuka!
Hvala. Bio sam dobar, je l' da?
Jesam ti nedostajao? -Kako si pobjegao zvijeri?
Gegavi!
Ne približavaj se.
Gegavi!
Drž'te se, kapetane! Stižem!
Gegavi!
G. Gegavi, budite dobri i popravite dasku
da se možete po njoj prošetati.
Samo polako, Wendy. Trebala si vidjeti Kukin izraz lica...
Petar Pan?
Ali ti nisi Wendy.
Zvončica?
Sad mi je jasno. Ja sanjam. Vi ne postojite.
Pazi!
Ti sitni prevarantu! Vrati se i bori se kao muškarac!
Dođi po mene, bakalaru!
Moramo odletjeti odavde.
Čekaj! Što to radiš?
Tko si ti ako nisi Wendy? -Ja sam njezina kći, Ivana!
Ako si Wendyna kći, svidjet će ti se ovdje!
Ovo je super. Možeš ostati zauvijek.
Upomoć!
To je bilo namjerno! -Ljubomorna je.
Sve cure polude za mnom. -Stvarno? Sigurno uživaš.
Bilo je zabavno, ha? Izgubljeni dječaci, upadajte!
Pazi da ne padneš.
Predstavljanje! -Pihpih! -Šepurko!
Blizanci!
Čupavko. -A to je Bezubi.
Ovo je Ivana. Ostat će ovdje.,
Bit će naša nova mama i pričati nam priče. -Priče!
Pričaj nam priču! -Hajde!
Bojim se da mi baš ne ide pričanje priča.
Nije važno. Ni nama ne ide slušanje.
Hajdemo se onda igrati. -Lanca probijanaca!
Ne, nešto drugo.
Igrajmo se igru Nećemo više tući Čupavka po glavi.
A lov na blago? -Lov na blago!
Ovaj put sam ga dobro skrio. Nikad ga nećete naći.
Hoćemo. -Hajde, to je zabavno!
Dijamanti i rubini! -Blago!
Tko nađe, njegovo je, tko izgubi, nek' plače.
Ne!
Ne, ne, ne i ne!
Podsjećaš me na nekoga.
Moram se vratiti kući.
Što je njoj? -Ne znam.
Ponaša se kao da je...
...odrasla.
Moram otići odavde.
Gegavi! -Dolazim, kapetane!
Moja leđa!
Dragi moj kapetane. Trebate dobru masažu.
Zaboravite tog Petra Pana.
Možda si u pravu.
To je davno prošlo, tako ja mislim.
Davno prošlo. -Kao ono kad vam je ukrao blago...
Moje blago? -...i nasmijao vam se u lice.
Nasmijao mi se u lice! -Ili danas.
Kad je nagovorio hobotnicu da vam skine hlače.
I to pred posadom. -Pred posadom!
Moramo ga pronaći.
Zarazno je. -Slušaj, Gegavi.
O, moj Bože!
Jedva sam se riješio onog krokodila, a sad ovo!
Hajde, hajde. On se samo hoće igrati.
Kunem ti se, Gegavi, ovo me dovodi do ludila.
Ne podnosim glavonošce!
Hvala.
Gegavi! Spasi me!
Nasilniče. Odlazi.
Hajde! Iš! I nosi svoje ruke sa sobom.
Sram te može biti.
Krokodil je barem bio pristojan!
Dovraga s tim ogavnim malcem!
On je kriv za sve. G. Gegavi, okupi posadu.
Idemo na obalu pronaći Petra Pana.
Zvončice, što to ona radi? -Čini se da odlazi.
Banane. Tu su.
10 kokosa. Tu su. Dva vesla...
Zašto si tako zapela da se vratiš kući?
Moram se vratiti svojoj obitelji. -Zašto?
Pa, to...
Ne želim o tome. -Zašto?
Ako te baš zanima, posvađali smo se. -Zašto?
Rekla sam svom malom bratu da ne postojiš. -Što? Zašto?
Ne znam.
Ali moram to ispraviti. -Zašto?
Zato! Eto zašto!
Ali, tako nećeš stići kući.
Ali moram pokušati.
Zbogom!
Drago mi je da smo se upoznali, Petre.
Dužnost zove!
O, zaboga, ne!
Jesi dobro? -Ja samo hoću kući.
Odavde možeš samo odletjeti. Dođi, naučit ću te.
Čvršće gazite, prljavi psi!
Tragajte za Petrom Panom!
Zar nismo već stotinu puta pročešljali otok tražeći ga?
Molim, nisam dobro čuo?!
Rekao sam da je potraga za Petrom Panom...
...luda zabava!
Nema odmora dok taj mali ne bude u okovima.
Pazi, Čupavko. -Petre, mislim da ovo nije...
Ovo nema smisla. Ja ne znam letjeti.
Naravno da ne znaš. Ali ja znam. Jer sam pametniji.
Nekako sumnjam u to. -Hrabriji. -Kako da ne.
Snažniji. -Da, sigurno je to.
Onda zato što sam zgodan. -Ili zato što si napuhan.
Svatko zna letjeti. Zvončice?
Da. Trebaš samo vjeru... -...pouzdanje...
...i...
...još nešto. -Vilinski prah? -Točno!
Hajde, daj i njoj malo.
Zvončice.
Ali, Zvončice, ako ne odleti kući,
ostat će ovdje zauvijek.
Dovoljno je.
Ribetine mu, što je ovo?
No, Ivana. -Ni slučajno. -Spremna ili ne...
Imam je! -Imam je! -Ja je imam!
Mislio sam da si rekao da je imaš.
Hoću li se ikada vratiti kući?
Dakle tako. Djevojčica ne zna letjeti, a želi ići kući.
Znaš li što to znači, Gegavi?
Da će zima potrajati? -Ne, glupane!
Domoći ćemo se moga blaga i tog dječaka istovremeno.
Što je ovo? -Vrati mi to. To je moj popis!
Važne stvari, što sve moram obaviti.
Nimalo zabavno. Nije čudo da ne znaš letjeti. -Vrati to!
Pihpih, hvataj!
Ivana je kokot!
Imam je! -Baš ste užasni! -Ovamo!
-Potrgat ćete je! -Prestanite! Ovo nije smiješno!
Imam je!
Vama je to samo igra? E, pa meni je dosta igranja.
Nismo te htjeli naljutiti.
Uozbilji se! Vi ste samo luckasta dječurlija!
Ostavite me na miru! Ja ne vjerujem u ovo!
A najmanje vjerujem u vile.
Zbogom!
Da? Sva sreća da odlaziš!
Petre? Mislim da Zvončici nije dobro.
Moraš ostati i brinuti se za mamu i Danijela.
Možeš li ti to?
To je moja velika cura.
Volim te!
Izgleda nekak' loše. -Nekak' loše? Nekak?
Više nema nade! Jadna mala Zvončica!
Začepi.
Molim? -Što je rekla? -Ako Ivana ne povjeruje u vile,
Zvončicino će se svjetlo ugasiti.
Onda ćemo je natjerati da povjeruje! -Čekaj malo!
Ne možeš nekoga natjerati da vjeruje u vile.
Ali mi vjerujemo. -Da, nama to nije teško.
Tako je! Ivana mora postati jedna od nas!
Ali ona je djevojčica! -Želite li pomoći Zvončici?
Moramo to učiniti.
Ne brini se, Zvončice. Spasit ćemo te.
Ne mičite se!
Samo izvoli. Probodi me. Učinila bi mi uslugu.
Dobro, predajem se. Što vas muči?
Jedino što želim jest otići s ovog užasnog mjesta
i vratiti se svojoj dragoj majčici.
Ali ne mogu! Petar mi je ukrao blago,
a moji bi se ljudi pobunili da pokušam otići bez njega.
I tako sam prisiljen ostati na ovoj užasnoj zemlji.
Moji mi izvori kažu da se i ti želiš vratiti kući?
Tu ste u pravu.
U istoj smo nevolji.
Sjetio sam se! -Čega?
Odvest ću te kući svojim brodom
a ti ćeš mi pomoći da se domognem svoga blaga.
Petar ionako ne zna što bi s blagom. On nije razuman kao mi.
On je samo dječak koji nikada neće odrasti.
Meni govorite. -Imaš li uopće izbora?
Ne možeš tek tako odletjeti kući.
Pa, pretpostavljam... Blago je vaše
a Petar ionako ne zna što bi s njim...
Izvrsno! Izvrsno!
Čekajte! Obećajte da nećete ozlijediti Petra.
Ja? Ozlijediti Petra? Bože sačuvaj!
To je samo igra. Dajem ti riječ da ga neću ozlijediti.
'Ja, kapetan Kuka, svečano prisežem
da neću ozlijediti jednu vlas s Petrove glave.'
Vidiš? Čvrsto sam obećao.
Mama, ne gasi svjetlo. Tvoj se sinčić vraća kući.
Kad pronađeš blago,
samo lagano puhni u ovo.
Ne brini se, dobro si odlučila.
Jedino te ja mogu vratiti kući.
Ivana!
Ivana, vrati se!
Petre!
A, tu si!
Posvuda sam te...
traži...
Žao mi je što sam ti uništio bilježnicu.
Izgubljeni dječaci i ja se želimo iskupiti.
Želimo da budeš jedna od nas. Učinit ćemo što god hoćeš.
Obećavamo. -Što god hoću?
Bilo što. Samo reci.
Mogli bismo se nešto igrati. Kao na primjer...
...potraga za blagom. -Izvrsna ideja.
Ali moraš razmišljati kao Izgubljeni dječak. I...
zabavljati se kao Izgubljeni dječak. -Reci što da radim.
Ako želiš biti jedna od nas, moraš znati neke stvari.
Što to?
Mi sanjamo danju svi -A noću se igramo mi
Sa stabla visimo, gle -Dok ne probudimo pčele
Jer Izgubljeni dječaci smo mi
Ljuljamo se život cio -I sapun nam nije mio
Najradije grickamo stare -Blatne pite iz bare
A na kraju desert iz snova -Jedemo puding iz valova
Jer Izgubljeni dječaci smo mi
Valjamo se u blatu svi Al' se ne želimo presvući mi
Hodamo naokolo cijeli dan I nikad nemamo nikakav plan
Izazivam te da baciš kamen. -Triput će odskočiti.
Izazivam te da uđeš u spilju. -Mogu unutra i prenoćiti.
Ako te uhvati strah -Prijatelji stižu u taj mah
Jer Izgubljeni dječaci smo mi
Blago!
Pronašla sam...
Kad pronađeš blago, samo lagano puhni u ovo.
Ivana, uspjela si!
Dječaci, Ivana je pronašla blago u Spilji mrtvaca.
Pozor!
Postrojite se!
Pronašla si blago i dokazala svoju nevjerojatnu vještinu
i zato te proglašavam Izgubljenim dječakom.
Hoću reći, Izgubljenom djevojčicom.
Ja sam prva Izgubljena djevojčica?
Što je? Zar to ne želiš?
O, da. Želim, i to jako.
Triput jupi za Ivanu!
Sad kad si jedna od nas Zapjevaj na sav glas
Ponosni smo na tebe mi Pogriješit' sad ne možeš ti
Nećeš ni dobit' po nosu Kad nas povučeš za kosu
Jer Izgubljeni dječaci -Jer Izgubljene djevojčice
Jer to je sve što volimo...
Ne, stani! Nemoj!
Blago je naše!
Pustite me!
Vrijeme je da posjetiš stvoritelja, Petre!
Prestanite! -Žao mi je, ali neće moći.
Hvala, mlada damo. Bez vas ne bih uspio.
Ivana? -Nisam htjela...
Tajna je otkrivena?
Obećali ste da nećete nikoga ozlijediti! Dali ste riječ!
A kapetan Kuka je čovjek od riječi. Obećao sam
da mu neću ozlijediti jednu vlas s glave.
I to je ta koju neću ozlijediti!
Izvoli, tvoja je.
Ostatak je moj!
Nisam htjela, Petre! Nisam pristala na ovo!
Ivana, ti si izdajica! Lagala si mi!
Zvončica će se ugasiti zato što ne vjeruješ u vile!
Zvončica?
Petre! Ja...
Spasit ću te! Hoću, da znaš!
Draga moja, sad ga nitko ne može spasiti.
Zvončice!
Zvončice...
Istina je.
Sad napokon vidim ija
Moram vjerovati u to
O, ne. Ja sam kriva za sve.
Sve te divne priče
Čitavje svijet napravljen od vjere...
...i pouzdanja...
Oprosti.
...i vilinskog praha.
Pokušat ću
Jer sad napokon vjerujem
Pokušat ću
Jer vidim isto što i vi
Pokušat ću
Letjeti
Zvončice?
Ovo je divno. Čekaj dok Petar...
O, ne. Petar!
Te derane treba baciti u vodu.
Izgleda kao pinata!
Vidi ga, Gegavi. On je samo dječak.
A ja mrzim djecu! Spustite ga.
Posljednje riječi? -Pusti Izgubljene dječake!
Dobro, pustit ću ih
da skoče u more odmah nakon tebe.
Hrabro, momci. Ne plačite pred njima.
Pomoli se, Petre Panu.
Ne tako brzo, bakalaru, ili ćeš odgovarati meni!
Ivana? -O, nebesa mu!
Trčite! Spašavajte se!
Stiže malena djevojčica.
Zvončice! Živa si!
Pogledajte kapetane, došla je i vila!
Pomaknite se, glupani.
Uhvatite djevojčicu!
Sredite te budalaše!
Gegavi! -Imam je, kapetane!
Čuvajte glavu.
Sad te imam.
Daj mi! Moje! Moje! Veliki, sjajni, moj!
Makni je! Skini je s mene! Gegavi!
Kapetane?
Sad mi je dosta tih dječjih igrarija!
Ivana, pazi!
Predaj se, mala.
Nikada! Zar ne vidiš Kuka?
Nikada nećeš pobijediti.
Dok god postoji vjera,
pouzdanje...
...i vilinski prah!
Ajme meni!
Nevjerojatno. -Dječja igra.
Imam te!
Čini se da je kuka bolja od ruke.
Igra je završena. Ja sam pobijedio.
Kapetane, zaboravili ste sidro!
Napustite brod!
Pomozite mi, molim vas!
Znaš pravila, Kuko. Pravi kapetan tone sa svojom lađom.
Ne želim biti pravi kapetan!
Pogledajte! -Gegavi!
Kuka je bakalar, bakalar!
Triput jupi za Ivanu! -Jednu jedinu...
...Izgubljenu djevojčicu!
Hvala. Hvala vam.
Što je?
Sad znaš letjeti. Možeš ići kući.
Mogu kući. -Ali...
Ali... -Ali...
Ali...
Nedostajat ćeš nam. -Da, i to jako.
I vi ćete meni nedostajati. Svi vi.
Ali kod kuće me čeka netko tko me treba.
A sada znam puno novih priča.
I sve su o Petru Panu i Izgubljenim dječacima.
U tom slučaju, gospođice,
bit će mi zadovoljstvo otpratiti vas do Londona.
Zadovoljstvo je moje, gospodine.
Dalek je put do kuće. Pokaži što znaš, Zvončice.
Zaboga!
Mama! Mama! -Što je, dušo? Što se dogodilo?
Imala si pravo! On je divan!
Tko, zlato? -Mama, oprosti mi.
Da sam te barem slušala.
Ružno sam sanjao.
Stvarno?
Sanjao si Kuku? Jesu li gusari opet nešto smislili?
Hej, što se događa?
Znam kako srediti onog starog bakalara.
Možemo to zajedno. Nas dvoje. Vidjela sam ga. -Možemo?
Kapetan Kuka me oteo. Strpao me u prljavu, staru vreću.
Odveo me u Nigdjezemsku i bacio divovskoj hobotnici!
Gusari su bili posvuda. A Zvončica je prekrasna!
Vidjela si Zvončicu? -Ali svjetlo joj se skoro ugasilo.
Moraš dobro paziti što govoriš jednoj vili.
Wendy? -Bog, Petre.
Promijenila si se. -Zapravo i nisam.
Niti neću.
Bog, Zvončice.
Zvončice!
Gospođo.
Zbogom, Wendy. -Zbogom, Petre!
Vidi ga! To je Petar Pan!
Uvijek ću vjerovati u tebe, Petre Panu!
Evo nas. -Hvala, stari.
Tata?
Tata! -Edward? -Tata se vratio kući!
Dođi, Zvončice. Idemo kući.
Redatelj:
Scenarist:
Walt Disney Pictures zahvaljuje dječjoj bolnici
u ul. Great Ormond u Londonu kojoj je Sir James Barrie
1929. darovao autorska prava na priču o Petru Panu.